Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 11.05.2007
Suomennos: Otukka, Aveil, Rollo, Cotton, Viltsu, Shafty, Platypus
Oikoluku: Otukka
PARIISI, RAKKAUDELLA
PIENIÄ KAUPUNGINOSAROMANSSEJA
Oletteko lähdössä?
Paska. Ei yhtään vapaata paikkaa.
Paska naapurusto. Paska radio.
Uskomatonta. Hyvä on.
Oletko tyhmä? Senkin paskiainen!
Nyt jo? Mahdotonta.
Ei.
Hän näytti sitä paitsi idiootilta.
Olen juuri saapunut.
Joten... Aivan niin.
Lapsia.
Kukaan ei ole enää sinkku. Ei yksikään. Siitä on tulossa oikea tragedia.
En ymmärrä. Minä olen pidettävä henkilö.
Olen vielä komea, hoikka. Minulla on hieno auto, joka toimiikin vielä.
Ei yhtään huomautusta katsastuksessa.
Toinen pyyhkijöistä on kierossa, vain yksi turvatyyny, mutta se on kunnossa.
Palkkani ei ole huono. Huumorintajuni on sangen mainio.
Osaan laskea leikkiä useista asioista. Itsestänikin.
Mutta olen yksinäinen... Yksin koko maailmankaikkeudessa.
Tyhjyys.
Mitä...
Kuuletteko minua?
- Älkää koskeko häneen. - Minä olen lääkäri. Älkää nostako häntä.
Älä liiku, nukke.
Hän on kunnossa.
- Minä sanoin, että nouse ylös, nukke. - Antakaa hänen nousta.
- Pitäisikö meidän soittaa palokunnalle? - Hän on kunnossa.
Hän tarvitsee sokeria. Hänen pitäisi syödä porkkanaa.
Porkkanoita tai juureksia. Hänen pitäisi syödä sokeria.
Asettukaa makuulle autooni niin voitte paremmin.
Kaikki on hyvin, nukke.
Lopeta tuo nukettelu. Se alkaa vituttamaan.
- Pärjäättekö? - Kyllä, kiitos.
Olen pahoillani. Minulla ei ole teille mitään.
En ole sellainen mies, joka ajelee nenäliinalaatikko autossaan.
- Kiitos. - Eipä kestä.
Te pysyitte rauhallisena.
Kyllä... Olen käynyt ensiapukurssin.
Mikäli olisitte pysynyt tajuttomana, olisin asettanut teidät kylkiasentoon.
- Mihin asentoon? - Turvalliseen kylkiasentoon.
Yrittäisin pitää kehonne pääakselin...
- Voitteko sammuttaa musiikin? - Toki.
Noin.
Kätenne tuntui hyvältä niskassani.
Niin minustakin.
Jos ajatellaan delfiinejä... Ihmiset kaatavat vettä -
rantaan ajautuneiden delfiinien päälle.
Mutta sillä ei ole merkitystä. Ne kuolevat tuntemattomien olentojen ympäröimänä.
Kuka sanoi, ettei sillä ole merkitystä?
Niin...
Se pitää paikkansa...
Teillä on hienot kengät.
- Nämä Clarksit? - Niin.
- Minulla on ollut ne 14-vuotiaasta. - Todellako?
En käytä niitä jatkuvasti.
Ei.
- Minulla on aika tupakastavieroituslääkärilleni. - Kenelle?
Tupakastavieroituslääkärille.
- Nytkö? - Kohta.
- Minä voin viedä teidät sinne. - Ette tiedä missä se on. Siellä voi olla ruuhkaa.
Ei hätää. Mahdun kyllä jostain lävitse.
- En viivy siellä kauaa. - Ei hätää, minä odotan teitä.
Näytä minulle stringisi.
Näytä meille perseesi.
Neiti, voitteko lainata stringejänne? Minulta on hammaslanka lopussa. Olkaa niin kiltti.
- Katsokaa tuota mimmiä. - Saanko hieronnan, jos tarjoan juotavaa?
Taloni on aivan lähellä.
- Ei onnistu. - Ole hiljaa. Ei hän edes olisi kelvannut.
Toki.
Turpa kiinni. Minä olen saanut enemmän persettä kuin te yhteensä.
Minä olen se, joka pääsee pesälle.
- Ei sinusta ole mihinkään. - Näytä, miten sinä sen teet.
Katsokaa, miten asiantuntija homman tekee.
Päivää, neidit. Olette hurmaavia. Oikeita namupaloja.
Tiedätkö mitä? Soita, kun alat ajamaan partaasi.
Luuseri! Annoit periksi.
Sinun pitää painaa päälle. Näyttää niille.
Minä en ole se, joka ei ole saanut kuukauteen.
Näittekö tuon mimmin?
- Mitä hän tekee? - Hän meni pelastamaan tytön!
- Oletko kunnossa? - Mäntit!
Kiitos.
- He näyttävät pahoilta. - Pyydän anteeksi heidän käytöstään.
Ei sillä väliä.
- Voinko auttaa sinua? - Kyllä, kiitos.
Anteeksi.
En tiedä, miten tämä laitetaan.
Onko näin hyvä?
- Miltä minä näytän? - Minä näytän.
Hymyä.
Opit uuden tempun, miten iskeä tyttöjä.
En harrasta sellaista. Ystäväni vain pelleilevät.
- He ovat säälittäviä. - Aivan.
Sinulla on kauniit hiukset. Miksi olet pakotettu piilottamaan ne?
Ei minua pakotettu. Se on oma valintani.
Vahinko, sillä olet hyvin kaunis.
Kiitos, mutta yritätkö sanoa, että olen ruma ilman sitä?
- En tarkoittanut sitä. - Sinä ystävinesi vain loukkaatte naisia.
Miksi puhutte niin, vaikka tiedätte, etteivät he pidä siitä?
Riittää, että olen omasta mielestäni sievä. Kun pidän huivia, -
minulla on usko ja identiteetti.
Tunnen oloni hyväksi. Sekin on kauneutta.
Selitä se ystävillesi, niin ehkä heillä jonain päivänä on tyttöystävät.
- Minun pitää mennä. - Minne?
Moskeijaan. Voitko antaa laukkuni?
- Kiitos. Ja kiitos avusta. - Eipä kestä.
- Onnistuitko? - Mitä?
Oletko hullu? Jos kosket tyttöön, hänen isänsä käristää pallisi.
Neidit! Lopettakaa etsiminen, täällä olemme.
Olette myöhässä, olemme odotelleet jo tunnin.
En ymmärrä tätä, olemmehan aivan mukiinmeneviä.
Hei. Isoisä, tämä on se minua auttanut poika.
- Päivää. - En odottanut näkeväni sinua täällä.
- Francois. - Minä olen Zarka.
- Kuinka kätesi voivat? - Hyvin.
- Ystävällistä, kun autoit häntä. - Eihän se nyt ollut mitään.
Menemme tännepäin, liitytkö seuraamme?
- Oletko opiskelija? - Kyllä, opiskelen historiaa.
Hienoa, nuori mies. Historian tunteminen on tärkeää.
Zarka haluaa toimittajaksi. Kansainväliseksi sellaiseksi.
Hän haluaa kirjoittaa Ranskasta, omasta näkökulmastaan.
Päivää!
Elie, voitko tuoda kaksi lasillista viiniä?
Katsotaanpa sitten.
Onko teillä jotain, jolla saisitte jotenkin tehtyä tämän värin?
Punainen on tärkein. Tarvitsemme juuri saman sävyn.
- Hyvä on. - Se on...
Se on lähes verenpunaista, mutta en tiedä, onko se verta. Tai millaista verta.
- Verenpunaista. - Käytimmekö tässä verta, Gaspard?
Muistaakseni käytimme automaalia.
- Selvä. - Jotain automaalia se oli.
Tulkaa kanssani peremmälle.
Olemmeko tavanneet jossain?
Minusta tuntuu, että olemme kohdanneet.
Missä asut? Minä asun 17. kaupungin- osassa. Ehkä olen nähnyt sinut siellä.
Et taida puhua paljon.
En ole varma, mutta luulen nähneeni sinut jossain.
Näytät jotenkin salaperäiseltä.
Sinussa on todella jotain aivan erityistä.
Uskotko henkimaailmaan?
Se on yksi mieliaiheistani.
Ehkä tunsimme toisemme toisessa ajassa ja paikassa.
- Onko sinulla tulta? - Tulta?
Kiitos.
Kun näin sinut, tunsin outoa tarvetta puhua sinulle.
Aivan kuin...
En tiedä... Jotain hyvin voimakasta ja outoa.
Ajattelin, että jos en puhu sinulle ennen kuin lähden, -
menetän jotain arvokasta. Jotain tärkeää.
Täällä on kaunista.
Työskentelet mukavassa paikassa.
En halunnut menettää tilaisuutta puhua kanssasi, koska en vain halunnut.
- Oli miten oli... Saanko istua? - Toki.
Uskotko sielujen veljeyteen? Että joku on toinen puoliskosi?
- Pidätkö jazzista? - Pidän.
Charlie Parker. Ja Kurt Cobain. Jumaloin Kurt Cobainia.
Olkoon.
Annan sinulle numeroni.
Haluaisin jutella kanssasi.
Jos sinä soitat.
Vakavampi ja pidempi keskustelu. Paljon pidempi...
Kiitos paljon.
Valmista tuli.
- Mukavaa paluumatkaa. - Näkemiin.
- Mistä tuossa oli kyse? - En ole varma. Hän antoi tämän.
- Hänen puhelinnumeronsa. - En ymmärtänyt mitä hän sanoi.
En puhu ranskaa hyvin. Hän käytti sanontoja, joita ei ole sanakirjassani.
Soita hänelle ja ota selvää.
Johdanto. Pariisi on valon kaupunki.
Pariisi on rakkauden kaupunki.
Rakkauden rakastajien.
Ensimmäinen kaupunginosa. Siellä on useita nähtävyyksiä.
Louvre, Mona Lisan ja useiden muiden taideteosten koti.
Metro on halpa, nopea ja suhteellisen turvallinen. Kannattaa silti varoa taskuvarkaita.
Silmäkontaktia vältettävä.
Mitä vahtaat, paskiainen?
- Mitä vahtaat, paskiainen? - Lopeta.
- Mitä vahtaat, paskiainen? - Axel, lopeta.
Puhun sinulle. Mitä vahtaat, paskiainen?
Puhun sinulle, mulkku. Pidätkö naisestani? Haluatko panna häntä?
Niinkö? Paskiainen.
Haluatko panna häntä? Pidätkö hänestä? Katso häntä.
Katso tuota mulkkua. Mitä haluat? Haluatko panna häntä?
Älä kuseta minua. Pidätkö hänestä?
- Tuo mulkku kusettaa minua. - Mitä sinä teet?
Oletko menossa sekaisin?
Tuhannet amerikkalaiset sotilaat saivat sukupuolitaudin toisen maailmansodan aikana.
Käyttäkää kondomia.
Mitä sinä teet?
- Mitä sinä teet? - Teen mitä haluan, runkkari.
Hilaa perseesi tänne.
- Huora. - Kielellä.
Mikä huora. En kestä tätä.
Eihän ollutkaan huono?
Olet todellinen mies. Käyt varmasti salilla säännöllisesti.
Pidätkö jazzista?
Mitä teet kielelläsi?
Oletko valmis?
Olen.
- Tuntuuko paremmalta? - Kyllä.
- Pidät tappelemisesta? - Kyllä. Kun olen kanssasi.
- Rakastatko minua? - Mitä luulet?
- Näitkö mitä tein hänelle? - Rakastin sitä.
Älä ammu ihmisiä kasvoihin. Se ei ole mukavaa.
- Ana, oletko se sinä? - Kyllä.
Minun on mentävä. Olen jo myöhässä.
Soita minulle puoliltapäivin ja kerro miten aamu meni.
- Selvä. - Ana, tulen tuntia myöhemmin tänään.
Häiritseekö se sinua?
Ei.
Anteeksi, rouva.
Anteeksi, tiedättekö mistä löydän tämän kampaajan?
Tunnetko hänet?
Jahas... Hei, skeittaajat.
Hei, nuoret.
Tiedättekö missä tämä on?
Neiti Li.
- Onnea. - Niinkö?
Istu! Lippusi.
Mitä helvettiä sinä täällä teet?
Antakaa kun esittäydyn, olen herra Henny.
- Henny, ai ni? - Olen Niolen edustaja.
Tulin esittelemään uusia tuotteita, -
jotka ovat erityisesti suunnattu aasialaisille.
Ovatko aasialaiset teille ongelma?
- Olen käytettävissänne, jos... - On yksi ongelma, -
sinä.
- Haloo? - Jean?
- Niin? - Bovais täällä. Miltä ensimmäinen päivä töissä tuntui?
Hienosti, pomo.
- Ota rauhallisesti. - Kyllä.
Puhelimet eivät ole sallittuja.
- Haluan puhua Hennyn kanssa. - Kyllä, neiti.
Puhelu teille.
Siinähän te olette.
Henny, ai ni.
Käydään töihin.
En koskaan tehnyt tällaista.
Helppoa.
Tehdään se.
Mikä luokka.
Hiuslakkaa.
Ai ni.
Se tarkoittaa, rakastan sinua.
Rakastan sinua...
- Rakastaisitko minua enemmän, jos minulla olisi tällainen kampaus? - En.
Rakastan sinua enemmän tällaisena.
Hän katsoi ohi kulkevaa vaimoaan kadulla.
Hänellä oli yllään punainen takki, jonka oli luvannut heittää pois, -
mutta hän säilytti sitä kaapissaan vuodesta toiseen.
Vaimo suhtautui kaikkeen samalla tavalla. Siihen juuri hän ihastui heidän tavatessaan.
Samat vaatteet käytettiin yhä uudelleen. Käyttämättömät huulipunapinot.
Se laulu... Elämä tuntui ihan pyörteeltä hänen laulaessaan sitä kokatessaan.
Siitä osasta elämää mies oli vieraantunut -
ja hän aikoi hylätä sen pääruoan ja jälkiruoan välissä.
- Päivää, rouva. - Päivää.
Hän oivalsi miten kummallisen ja oudon paikan -
hän oli valinnut kertoakseen hylkäävänsä hänet.
Täällä hän ensi kerran huomasi, ettei enää rakastanut häntä.
Kun vaimo hymyili, hän oli vähällä huutaa: "Minä jätän sinut!
Lakkaa hymyilemästä." Mutta tarjosikin sen sijaan hänelle viiniä.
Häntä pänni se, ettei vaimo koskaan tilannut alku- tai jälkiruokaa, -
mutta vaimo söi aina melkein kokonaan hänen annoksensa.
Pahinta oli, että hän lopuksi tilasi sitä, mistä vaimo piti.
"En tainnut pitää siitä kakusta.", hän tuumi vakavana.
Kun hän alkoi itkeä kuin ei olisi ikinä itkenyt, -
mies arveli vaimon tietävän hänen lähtevän Marie-Christinen, jota -
hän oli rakastanut puolitoista vuotta, kanssa intohimoiselle pakomatkalle.
"Hän tietää.", mies ajatteli.
Hän on tietänyt jo jonkin aikaa. Olisi pitänyt arvata.
Itkien nainen otti käsilaukustaan papereita ja ojensi ne miehelle.
Dokumentissa kuvattiin kuivan lääketieteellisesti -
leukemian loppuvaihetta.
Olen pahoillani.
Lukiessa tapaamisen tarkoitus haihtui hänen mielestään.
Ja outo metallinen ääni sanoi hänelle:
Sinun täytyy hoitaa velvollisuutesi.
Ja niin hän hoitikin.
Hän tilasi mukaan kolme kakunpalaa -
ja lähetti rakastajattarelleen tekstiviestin.
UNOHDA MINUT. SERGIO
Mies kietoi hänet hellyyteen, jota vaimo aina toivoi.
Hän ripusti tauluja. Siirsi esineitä.
Hän oli vaimonsa seurassa aamuisin katsomassa hänen suosikkielokuviaan.
Hän meni vaimonsa kanssaan ostoksille, vaikka hän vihasi shoppailua.
Hän luki hänelle ääneen Murakamin teoksen Sputnik-rakastettuni.
Ja kaikella, jopa aineellisilla asioilla, oli eri merkitys, -
kun hän tiesi tekevänsä niitä viimeisiä kertoja.
Hän käyttäytyi kuin rakastunut mies, -
joka oli löytänyt rakkauden uudestaan.
Ja kun vaimo kuoli hänen käsivarsilleen, hän meni emotionaaliseen koomaan, -
josta hän ei herännyt.
Tänäkin päivänä, vuosia myöhemmin, -
hän masentuu nähdessään naisen punaisessa takissa.
Äiti, äiti...
Cowboyt ovat yhä olemassa.
Näin niitä kirjoissa.
Kerroit minulle, ettei niitä enää ole, mutta se ei ole totta.
Äiti...
Äiti, äiti...
Cowboyt ovat yhä olemassa.
Se on totta, näin niitä kirjoissa.
Kerroit minulle, ettei niitä enää ole, mutta se ei ole totta.
Isis, mene keittiöön.
Aiotko näännyttää itsesi kuoliaaksi?
Siitä on jo viikko.
Hän on taivaassa.
Jumala näköjään haluaa minun kärsivän ja surevan maan päällä.
Äiti, saanko mennä ulos kavereiden kanssa?
Äiti, minä menen ulos!
Justin?
Justin, älä mene.
Justin?
Justin!
Haluatko tavata pienen poikasi?
Onko sinulla rohkeutta lähteä mukaani?
Äiti!
Äiti, äiti!
Äiti, kaverillani ei ole... Saanko mennä hän luokseen?
- Saanhan mennä? - Älä mene!
Älä mene. Kuulitko? Älä mene.
Suzanne!
Isä kutsuu sinua.
Äiti!
Mene jo. Isä odottaa.
- Ei. - Voinko nyt mennä?
Suzanne!
Mitä tapahtui? Mistä sait tarmoa tähän?
Jumalalta.
Mikä sinun nimesi on? Älä vilkuile vanhempiasi, katso kameraan.
- Mikä nimesi on? - Jean-Claude.
Jean-Claude, kerrohan meille, missä vanhempasi tapasivat toisensa.
- Vankilassa. - Vankilassako? Vai niin. Kerro heistä.
Isä oli surullinen, koska hänellä ei ollut naista ja hän mökötti joka aamu yksin kotona.
MATKIMINEN ON TYPERÄÄ
- Päästäkää minut ulos! - Turpa kiinni!
En halua olla näiden kahden kanssa!
Paskat! Pankaa minut toiseen selliin!
Apua! Päästäkää minut!
Tässä oli tarinani.
Miimikkojen poika!
Miimikkojen poika.
Claire!
- Anteeksi, tulin niin pian kuin pääsin. - Käskin sinun ottaa metron.
- En odottanut sinun soittavan. - Ehkä minun ei olisi pitänyt soittaa.
Mitä tarkoitat? Olemme päässeet jo näin pitkälle.
En tiedä.
Odota... Etkö luota minuun?
Voisit puhua ranskaa, nyt kun olet Pariisissa.
Älä nyt, Claire.
Tiesit, että tämä tulisi joskus eteen. Kun olen vielä nuori!
Et ole nuori!
- Minä olen kokemus. - Ei. "Minulla on kokemusta".
- Minulla on kokemusta. - Enpä tiedä...
Jos Gaspard herää enkä ole paikalla, hän suuttuu.
Olet kotona ennen kuin hän huomaakaan.
Entä jos en?
Aiotko elää elämäsi näin?
Gaspardin orjana?
Et tiedä mihin hän pystyy.
Ota tämä seikkailuna.
Onko tuo mielestäsi hauskaa?
- Tämä on minun elämääni. - Tämä on minunkin elämääni
Puhelusi kosketti minua.
- Olin epätoivoinen. - Ja ajattelit minua?
Uneksinko?
Haluat minun luottavan itseesi, mutta teet mitä huvittaa.
Poltat!
Sinun ei pitäisi polttaa.
Hengityksesi!
Yritän...
Olla pahoillani.
Ei. "Olen pahoillani".
Anteeksi että olen myöhässä. Anteeksi että poltan.
Kaikki järjestyy.
Lupaan. Tulet näkemään.
Tämän päivän jälkeen, -
kun olen näyttänyt sinulle -
minä olen se, jonka täytyy piileksiä.
Pikku Claireni.
Luottaisit minuun.
Minua pelottaa.
Välillä tuntuu kuin Gaspard olisi vienyt elämäni.
Sinun pitäisi ruveta irroittelemaan vähän.
Niin voisimme nähdä toisiamme useammin.
Unelmoin tästä päivästä kauan, -
mutta nyt tunnen syyllisyyttä.
Älä, älä, älä.
Anna ainakin mahdollisuus.
Claire...
Näe Gaspard mielummin isona ilmapallona -
eikä pallona jalassa.
Olinko minä pallo jalassa?
Pikku Claireni.
Et ollut pallo jalassa. Olit ilmalaiva.
Kiitos, isä.
Mene ja pidä hauskaa!
Koska kävit viimeksi elokuvissa?
- Sara. - Herra Lang. Hyvää iltaa.
Hyvää iltaa. Hauska nähdä, Sara.
Pikku Gaspardini!
Älä herätä häntä! Jos hän alkaa itkeä, sitä ei saa loppumaan.
Selvä.
Mene, Sara, ota ystäväsi mukaan.
Pian on jo myöhä.
- Nähdään, Sara! - Hei.
- Nähdään, kulta! - Odota.
Vauvalle.
Se on hieno.
- Mitä hän sanoi? - Ei mitään.
Haluaisin tietää mitä hän sanoi.
Minun pikku Gaspardini.
Ken täällä. Tulin tapaamaan Liziä.
Haen Lizin. Odota tässä.
Minulla ei ole yhtään käteistä.
Haen jostain.
Tiedätkö mistä voin nostaa rahaa?
Bretagnen kadulta. Käänny oikealle.
- Tässä. - Onko sinulla pikkurahaa?
- Ei. - Rikotaan raha kahvilassa.
Selvä.
- Iltaa. - Iltaa. Mitä sinä otat?
Oluen.
- Kaksi olutta, kiitos. - Kyllä.
Mitä teet Pariisissa?